Er det greit om jeg legger hånden her? Greit.
Hva?
Jeg skjønner ikke hva du sier.
Jeg skal danse med henne nå, ok?
Kom igjen.
- Hva? - Kom igjen.
- Bli med meg. - Jack! Jack, vent.
Jeg kan ikke gjøre dette.
Vi må litt nærmere hverandre, slik.
Du er fremdeles kjæresten min, Cora.
- Jeg kan ikke trinnene. - Ikke jeg heller, bare følg musikken.
Ikke tenk.
Vent, Jack! Stopp!
Stopp! Vent!
Nei, Jack.
...utover domsmakten i Sherman-forordningen.
Det vil advokatene mine bruke.
Det er hva Rockefeller sa, men Høyesterett kjøpte ikke det.
Hva?
Tror du en førsteklasses pike ikke kan drikke?
Kom deg vekk herfra.
Går det bra med deg?
Ja da.
To av tre.
Så...
dere tror dere er store, tøffe menn?
La meg se dere gjøre dette.
Hold denne for meg, Jack. Hold den opp.
Jesus, Maria og Josef.
- Går det bra med deg? - Det er år og dag siden jeg har gjort det.
Kaffe, sir?
Jeg hadde håpet at du ville komme til meg i går kveld.
Jeg var trett.
Dine utskeielser under dekk var sikkert meget anstrengende.
Så du fikk den tjeneren din til å følge etter meg. Så typisk av deg.
Du skal aldri oppføre deg slik igjen, Rose, er det forstått?
Jeg er ikke formannen i en av gruvene dine som du kan kommandere.
Jeg er din forlovede.
Min forlovede!
Ja, det er du, og min hustru!
Min hustru i praktisk forstand, om enn ikke juridisk. Så du vil ære meg.
Du vil ære meg slik det kreves at en hustru ærer sin mann.
Jeg vil ikke bli gjort til narr, Rose.
Er det på noen måte uklart?
Nei.
Bra. Unnskyld meg.
Frøken Rose.
- Vi hadde et lite uhell. - Det går så bra, frøken Rose.
- Unnskyld, Trudy. - Det går bra.
La meg hjelpe deg.
Det går bra, frøken.
- Te, Trudy. - Ja, frue.
Du skal ikke treffe den gutten igjen. Er det forstått?
Jeg forbyr det, Rose.
Slutt, mor. Du begynner bare å blø neseblod.
Dette er ikke en lek.
Situasjonen vår er prekær.
Du vet at pengene er borte.
Selvsagt vet jeg at de er borte.
Du minner meg på det hver dag.
Faren din etterlot oss ingenting annet i arv enn stor gjeld skjult bak et godt navn.
Det navnet er det eneste gode kortet vi har å spille.
Jeg skjønner meg ikke på deg.
Foreningen med Hockley er bra. Den vil sikre vår overlevelse.
Hvordan kan du legge dette på mine skuldre?
Hvorfor er du så egoistisk?
Jeg, egoistisk?
Ønsker du å se moren din jobbe som en sydame?
Er det dét du vil?
Å se de fine tingene våre solgt på auksjon?
Minnene våre spredd for alle vinder?
Det er så urettferdig.
Selvsagt er det urettferdig.
Vi er kvinner.
Valgene våre er aldri enkle.
Vern dem med din styrende hånd
Fra alle farer på jorden
O ånd som Faderen sendte
For å spre over himmelhvelvingen
O himmelens vind, gjennom din makt
Redd alle som utfordrer englenes flukt
Og hold et voktende øye med dem
- Hallo, herr Andrews. - Hallo, Jack.
Jeg må bare snakke med noen et øyeblikk.
- Sir, du skal egentlig ikke være her. - Jeg må bare snakke med noen.
Jeg var her i går kveld, husker du meg ikke?
Nei, dessverre.
- Nå må du gå din vei. - Han kan bekrefte det.
Jeg må bare snakke...
Herr Hockley og fru Dewitt Bukater...
er forsatt glad for at du hjalp til.
De ba meg gi deg denne for å vise sin takknemlighet.
Jeg vil ikke ha penger. Jeg vil...
Og også minne deg på at du reiser på tredje klasse...
og at ditt nærvær her ikke lenger er passende.
Vær så snill, jeg vil bare ha et ord med Rose.
Vennligst se til at herr Dawson kommer seg tilbake der han hører hjemme...
og at han blir der.
Ja, sir. Kom igjen, du.
Hør oss når vi påkaller deg
For dem i fare på havet
Og hvorfor har du to ror?
- Dette brukes kun når vi er nær land. - Unnskyld, sir.
Nok en advarsel om is. Denne er fra Noordam.
Takk, Sparks.
Ingen grunn til bekymring. Det er helt vanlig på denne årstiden.
Vi setter faktisk opp farten. Jeg beordret fyr i de siste dampkjelene.
Ok, sønn, surr den stramt opp, slik jeg viste deg. Sånn, ja.
Så slipper du den.
Kjempebra.
Unnskyld meg, herr Andrews...
men jeg regnet litt på det...
og med antallet livbåter ganger den kapasiteten du nevnte...
Beklager, men det virker ikke som at det er nok for alle om bord.
Kun til halvparten, faktisk.
Rose, du går ikke glipp av noe, gjør du vel?
Faktisk, så har jeg lagt inn en ny type daviter...
som kan ta en ekstra rad med båter på innsiden av denne.
Men det var noen som mente...
at dekket ville se for rotete ut.
Så jeg ble tilsidesatt.
Det er bortkastet dekkplass, siden det er et usynkelig skip.
Ingen grunn til uro, unge Rose.
Jeg har bygd deg et godt skip, sterkt og solid.
Hun er all den livbåten du trenger.
Fortsett akterut. Neste stopp er maskinrommet.
Kom igjen.
Jack, dette er umulig. Jeg kan ikke treffe deg.
- Jeg må snakke med deg. - Nei, Jack. Nei.
Jeg er forlovet, Jack.
Jeg skal gifte meg med Cal.
Jeg elsker Cal.
Du er ingen dans på roser, Rose.
Du er faktisk en bortskjemt liten drittunge.
Men under alt det, så er du den mest fantastiske...
utrolige, vidunderlige jente...
Kvinne jeg noensinne har kjent, og...
- Jack, jeg... - Nei, la meg prøve å få sagt dette.
Du er...
Jeg er ingen idiot. Jeg vet hvordan ting fungerer.
Jeg har 10 dollar i lomma.
Jeg har ingenting å tilby deg, og det vet jeg.
Jeg forstår.
Men jeg er altfor involvert nå.
Hopper du, så hopper jeg, husker du?
Jeg kan ikke gå min vei før jeg vet at du får det bra.
Det er alt jeg vil.
Vel, jeg har det bra.
Jeg får det bra. Jeg mener det.
Mener du det?
Det tror jeg ikke.
De har deg i fella, Rose.
Og du vil dø om du ikke kommer deg ut.
Kanskje ikke med én gang, for du er sterk...
men før eller siden vil den lidenskapen som jeg elsker ved deg, Rose...
den lidenskapen vil dø ut.
Det er ikke opp til deg å redde meg, Jack.
Det har du rett i.
Bare du kan gjøre det.
Jeg går tilbake nå. La meg være i fred.
Fortell Lucile om katastrofen med trykkerne.
Invitasjonene måtte selvsagt sendes tilbake. To ganger.
- Å, kjære deg. - Og brudepikekjolene var grufulle.
La meg si deg, det har vært slik en odyssé.
Rose bestemte at hun ville ha lavendel. Hun vet at jeg hater den fargen.
Hun gjorde det for å trosse meg.
Hadde du bare kommet til meg tidligere.
Ruth så designene mine i La Mode Illustrée...
for brudeutstyret...
til grevinnen av Marlboroughs yngste datter. De var sjarmerende.
Jeg tror du vil være enig, min kjære, at sammen...
har vi skapt noe vakkert ut av denne katastrofen.
Hallo, Jack.
Jeg ombestemte meg.
De sa jeg kunne finne deg her oppe...
Gi meg hånden din.
Lukk øynene.
Kom igjen.
Stig opp.
Hold fast i rekkverket. Hold øynene lukket.
- Ikke se. - Jeg ser ikke.
Stig opp på rekkverket.
Hold deg fast. Hold deg fast.
Hold øynene lukket.
- Stoler du på meg? - Jeg stoler på deg.
Greit, åpne øynene dine.
Jeg flyr. Jack.
Kom, Josephine, min flygemaskin
Hun går opp gjør hun Opp går hun
Det var siste gangen Titanic så dagens lys.
Vi har kommet til skumringen den kvelden hun forliste.
- Seks timer igjen. - Utrolig.
Der er Smith, og han står der...
med en jævla isfjelladvarsel i hånden, for faen.
Unnskyld uttrykket, og han beordrer mer fart.
26 års erfaring jobber imot ham.
Han tenker at noe stort nok til å senke skipet, vil ses tidsnok til å snu.
Men skipet er for stort, med for lite ror.
Svinger ikke noe bra i det hele tatt.
Alt han vet er feil.
Det er ganske anstendig, det forsikrer jeg. Dette er stuen.
- Er dette lyset bra? - Hva?
Trenger ikke kunstnere godt lys?
Sant nok, men jeg er ikke vant til å jobbe under slike forferdelige forhold.
Monet!
- Kjenner du arbeidene hans? - Selvsagt.
Se på fargebruken hans her. Er han ikke fantastisk?
Jo. Det er helt utenom det vanlige.
Cal insisterer på å ha med seg den fæle tingen overalt hvor vi drar.
Kan vi vente ham når som helst?
Lkke så lenge de har sigarer og konjakk.
Det er fint. Er det en safir?
En diamant. En veldig sjelden diamant.
Jack, jeg vil at du skal tegne meg slik du tegnet de franske pikene.
- Mens jeg har på meg dette. - Greit.
Mens jeg kun har på meg dette.
Det siste jeg trenger...
er enda et bilde av meg selv der jeg ser ut som en porselensdukke.
Som betalende kunde...
forventer jeg å få det jeg ønsker.
Bort på sengen. Sofaen.
Legg deg ned.
- Fortell meg når det ser riktig ut. - Legg armen tilbake der den var.
Løft den andre armen opp, legg hånden ved ansiktet ditt.
Bra.
Ned med hodet.
Øynene mot meg, se på meg.
Og prøv å ligge stille.
Så alvorlig.
Jeg tror du rødmer, herr Stor Kunstner.
Jeg kan aldri tro at Monsieur Monet rødmer.
Han maler landskap.
- Slapp av i ansiktet. - Unnskyld.
Ikke le.
Hjertet mitt hamret hele tiden.
Det var det mest erotiske øyeblikket i mitt liv...
fram til da, i alle fall.
Hva skjedde så?
Gjorde vi det, mener du?
Beklager å skuffe deg, herr Bodine.
Jack var veldig profesjonell.
Takk.
Hva gjør du?
Kan du legge dette tilbake i safen for meg?
- Mine herrer, unnskyld meg. - Greit.
Ingen av stuertene har sett henne.
Dette er absurd. Vi er på et skip.
Hun kan ikke bare forsvinne.
Finn henne, Lovejoy.
- Klart. - Ja.
Jeg tror aldri jeg har sett havet så rolig.
Som en mølledam. Ikke et vindpust.
Det gjør isfjellene vanskeligere å se...
når bølgene ikke treffer dem.
Jeg går nå.
Hold hastigheten og retningen, herr Lightoller.
Ja, sir.
Jeg fryser.
- Du er fin. - Frøken Rose?
Tegningene mine.
Kom igjen, Jack!
- Vent! - Vent!
- Gå! - Kjør oss ned, fort!
- Kjør! - Fort! Fort!
Ha det.
Unnskyld.
DEKK E
- Fortsett. - Takk, jeg har det.
Ganske tøff til å være tjener, denne fyren.
- Virker mer som en politimann. - Jeg tror han var det.
- Pokker. - Løp!
- Nei, hitover! - Fort!
- Hva nå? - Hva?
Mer kull i nummer én, kompis.
Hva gjør dere to her nede?
Dere skulle ikke være her nede. Det er farlig!
Fortsett. Ikke bry dere om oss.
Dere gjør en flott jobb. Fortsett slik!
Se hva vi har her.
Takk.
Hvor hen, frøken?
Til stjernene.
Er du nervøs?
Nei.
Ta på meg, Jack.
Pokker så kaldt det er.
Jeg kan lukte is, vet du. Når det er nærme.
- Særlig! - Jeg kan det!
Fant du den kikkerten til utsiktspostene?
Har ikke sett den siden vi var i Southampton.
Jeg skal ta runden min. Ha det.
Du skjelver.
Ikke bekymre deg for meg.
- De løp den veien. - Greit.
Mangler det noe?
Kjæreste, nå kan du holde oss begge innelåst i safen. Rose.
Jeg har en bedre idé.
Har deg!
Så du ansiktene på de karene?
Så du dem?
Når skipet legger til kai...
går jeg av sammen med deg.
- Dette er vilt. - Jeg vet det.
Det fins ingen logikk i det.
Det er derfor jeg vil gjøre det.
Her, se på dette.
Ser du det?
De er litt varmere enn oss.
Må vi gjøre det for å bli varm, står jeg over...
hvis det er greit for deg.
Å faen.
Svar da, for helvete.
- Er det noen der? - Ja, hva ser du?
- Isfjell rett forut! - Takk.
Isfjell rett forut!
Hardt mot styrbord!
Snu! Skarp sving!
Full fart bakover!
- Hardt over. - Roret er hardt over, sir.
Kom igjen, gutter!
Få ned dampen! Få den ned!
Steng alle spjeldene! Steng dem!
Vent.
Nå! Start reverseringsmaskinen.
Hvorfor svinger de ikke?
- Er roret hardt over? - Ja, sir, hardt over.
Kom igjen. Kom igjen. Snu.
Ja.
Vi treffer det!
Herregud!
Jesus.
- Hardt mot babord! - Hardt mot babord!
Kom deg bakover!
Kom igjen, løp!
Kom deg ut døra. De stenger dørene!
Kom dere ut!
Ut døra! Løp!
Kom igjen, gutter! Løp!
Ut!
VANNTETT DØR INDIKATORPANEL
NÅR LYSENE ER TENT, ER VANNTETTE DØRER LUKKET
Å, herregud.
Det var nærme, var det ikke?
Du kan lukte is? Forbanna dust!
Noter klokkeslettet og loggfør det.
Hva var det, herr Murdoch?
Et isfjell, sir.
Jeg la hardt mot styrbord, kjørte full fart bakover, men det var for nærme.
Jeg prøvde å styre unna det, men vi traff det.
- Steng de vanntette dørene. - Dørene er lukket, sir.
- Full stopp. - Aye, sir.
Finn snekkeren. Få ham til å sjekke skipet.
Ja, sir.
Kom igjen, la oss komme oss ut herfra.
Kom igjen, fort deg.
Unnskyld, hvorfor har maskinene stoppet?
- Jeg kjente et skjelv. - Ikke vær redd, frue.
Et propellblad har trolig falt av. Det var skjelvet du kjente.
Kan jeg hente noe for deg?
Nei takk.
Nå snakkes det om et isfjell. Så du noe?
Jeg ser ingenting nå. Gjør du?
Går rottene denne veien, så er det godt nok for meg.
Alt er under kontroll.
- Du der. - Sir, det er ingen nødssituasjon.
Jo, det er det. Jeg har blitt ranet.
Hent skipssersjanten.
- Nå, din idiot! - Ja, sir.
Hei, gikk jeg glipp av moroa?
- Så du hva som skjedde? - Nei.
Det traff visst der borte.
Dampkjelerom 6 er oversvømt 2,5 meter over platene...
og postrommet er verre. Det buler innover...
- Kan du avstive skroget? - Om pumpene tar unna.
Har du sett skadene i postrommet?
Nei, det er allerede under vann.
Dette er ille.
Vi må advare mor og Cal.
Jeg syns de er meget gode, sir.
Ikke rør noe. Jeg vil ta bilder av hele rommet.
Vi har lett etter deg, frøken.
La oss gå inn.
Det har skjedd noe alvorlig.
Ja, det har det.
Virkelig.
To ting meget kjær til meg har forsvunnet i kveld.
Nå som den ene har dukket opp, aner jeg hvor den andre er.
Ransak ham.
- Ta frakken av, gutt. - Hva nå?
Kom igjen, nå.
Cal, hva er det du gjør?
Vi er midt i en nødssituasjon. Hva skjer her?
- Er det dette? - Det er det.
Dette er noe forbanna tull.
Ikke tro på det, Rose. Ikke.
- Han kan ikke ha gjort det. - Klart han kan.
Det er lett nok for en profesjonell.
Jeg var sammen med ham hele tiden. Dette er latterlig.
Kanskje han gjorde det mens du kledde på deg igjen, kjære.
Glatt, Cal. Rose, de la det i lommen min.
- Hold kjeft. - Er det egentlig din lomme? Er det, gutt?
"Tilhørende A.L. Ryerson."
Den ble meldt stjålet i dag.
Jeg lånte den. Jeg skulle gi den tilbake.
En ærlig tyv. Er det en ærlig tyv vi har her?
Du vet jeg ikke gjorde dette, Rose. Du vet det.
Ikke tro på dem, Rose. Du vet det.
- Du vet jeg ikke gjorde det. - Kom igjen, gutt. Bli med meg.
- Rose! - Kom igjen, flink gutt.
Kom igjen.
Du vet jeg ikke gjorde det. Du kjenner meg!
Dette er meget uheldig, kaptein.
Vann til nesten 2,5 meter over kjølen på ti minutter...
i framparten, alle tre lasterommene og i dampkjelerom 6.
- Det er riktig, sir. - Når kan vi kjøre videre, for pokker?
Det er fem avdelinger.
Hun flyter med de fire første avdelingene oversvømt...
men ikke med fem.
Ikke med fem.
Når framparten går ned...
vil vannet strømme over toppen av skottene på dekk E...
fra en til den neste, og så baketter.
Vi kan ikke stanse det.
Pumpene. Vi åpner pumpene...
Pumpene kjøper deg litt tid, men kun noen minutter.
Fra nå av, uansett hva vi gjør...
vil Titanic forlise.
Men skipet kan ikke synke.
Hun er laget av jern, sir. Tro meg, hun kan synke. Og det vil hun gjøre.
Det er en matematisk sikkerhet.
Hvor mye tid har vi?
En time. Toppen to.
Og hvor mange er det om bord, herr Murdoch?
2200 mennesker om bord, sir.
Vel, jeg tror kanskje du får overskriftene dine, herr Ismay.
Hun er et lite ludder, er hun ikke?
Se på meg når jeg snakker til deg!
- Herr Hockley? - Ikke nå. Vi er opptatt.
Sir, jeg skulle be dere ta på dere livbeltene...
- og komme opp på båtdekket. - Jeg sa ikke nå.
Jeg beklager å komme ubeleilig, men det er kapteinens ordre.
Vær vennlig å kle dere varmt.
Det er ganske kaldt ute i kveld.
Får jeg foreslå ytterfrakker og hatter?
Dette er latterlig.
Ikke vær redd, frøken. De tar sikkert bare forholdsregler.
Alle sammen opp. På med livbeltene.
Hva sier han?
- Opp. På med livbeltene. - Hva er dette for leven?
Bare ta på livbeltene.
CQD?
Sir?
Det er korrekt, CQD, nødsignalet.
Dette er vår posisjon.
Si til dem som svarer at vi synker med baugen først...
og trenger umiddelbar assistanse.
Jøss!
Fortsett å låre ut!
Rolig! Stram opp! Og vinsj ut!
Avdekk denne båten! Avdekk alle båtene akterut!
Løsne de tauene!
Rull tilbake den presenningen! Fort!
Herr Wilde, hvor er passasjerene?
De har gått inn igjen. For kaldt og bråkete for dem.
Du!
Kom ned og hjelp til med disse tauene!
En drink, sir?
Vennligst ta på livbeltene.
Hva er det som skjer?
Vi har på oss alle disse klærne, og så sitter vi bare her.
Beklager, frue. La meg gå og spørre.
Jeg tror ikke noen vet hva i huleste som foregår her.
De forbaskede engelskmennene, de skal gjøre alt etter boka.
Ingen grunn til munnbruk, herr Hockley.
Gå tilbake og skru på varmen på rommene våre.
Jeg vil ha en kopp te når dette er over.
- Ja, frue. - Ja, frue.
Herr Andrews...
jeg så isfjellet. Og jeg ser det i øynene dine.
Fortell meg sannheten.
Skipet kommer til å gå ned.
- Er du sikker? - Ja.
Om en time eller så...
vil alt dette være på bunnen av Atlanterhavet.
Hva?
Lkke si det til alle.
Jeg vil ikke være ansvarlig for panikk.
Og gå til en livbåt. Fort. Ikke vent.
Du husker hva jeg sa om livbåtene?
Ja.
Jeg forstår.
Ja, frue, ta den på med en gang.
Hitover, gutt.
Sir, du må til purserkontoret på andre klasse.
- Det er en stor gjeng der oppe. - Gå. Jeg skal passe på ham.
Aye. Greit.
Sir!
Carpathia sier at de holder 17 knop.
Full fart for dem, sir.
Er hun den eneste som svarer?
Den eneste i nærheten, sir.
Sier hun kan være her om fire timer.
Fire timer!
Takk, Bride.
Gode Gud.
Båtene er svingt ut og klare, sir.
Er det ikke best å få kvinner og barn i båtene, sir?
Jo.
Sir?
Kvinner og barn først, ja.
Ja, sir.
Mine damer og herrer, vennligst hør etter!
Vennligst kom denne veien. Slik, ja.
Kom mot meg. Takk.
Bra.
For øyeblikket tar jeg kun kvinner og barn.
- Mine herrer, vær så snill. - Her.
Lett og lystig, slik kapteinen beordret, så det ikke oppstår panikk.
Bryllupsdans.
Livbeltene på. Ta livbeltene på.
Her, ta på deg livbeltet.
Ja, kom igjen. Ta på deg livbeltet.
Snu det rundt.
Vær så snill.
Det er ikke tid for å gå om bord i båtene ennå!
Vennligst forbli rolige.
Alle må sørge for at de har livbeltene på.
Og mennene må la kvinner og barn komme framover.
- Hva gjør vi, mamma? - Vi bare venter, kjære.
Når de fra første klasse har fått plass i båtene...
begynner de med oss, og da vil vi jo være klar, ikke sant?
Bli værende, alle sammen.
Ikke dytt. Det går ikke fortere.
- Hjelp meg. - Hent hjelp.
Lår den ned, høyre og venstre side sammen.
Begge sider samtidig! Rolig!
Rolig!
Stopp!
Vent med venstre side!
Kun høyre side!
Kun høyre side. Vent med venstre side!
Lår ned samtidig!
Rolig, gutter!
Jeg tror dette skipet kommer til å synke.
Jeg har blitt bedt om å gi deg noe som tegn på vår takknemlighet.
Med hilsen fra herr Caledon Hockley.
Stig om bord.
Kom igjen, søster. Du hørte hva han sa. Opp i båten.
Plass til en herre, mine herrer?
Kun kvinner foreløpig, sir.
Blir livbåtene fylt etter klasse?
Jeg håper de ikke er for overfylte.
Å, mor, ti stille!
Forstår du ingenting?
Vannet er iskaldt og det er ikke nok båter.
Ikke engang til halvparten.
Halvparten av alle på skipet kommer til å dø.
Ikke den bedre halvdel.
Kom igjen, Ruth, opp i båten. Første klasse-setene er rett her.
Det er synd at jeg ikke beholdt den tegningen.
Den vil være verdt mye mer i morgen.
Kvinner og barn forover.
Din utenkelige drittsekk.
Kom igjen, Rose, kjæreste. Det er nok plass til deg.
Denne vei, frøken.
Kom igjen, Rose.
Du er den neste, kjære.
Kom opp i båten, Rose.
Kom.
Rose?
Kom opp i båten.
Rose?
Farvel, mor.
Rose?
- Rose, kom tilbake. - Hva er det du gjør?
Til ham?
For å være horen til en rennesteinsgutt?
Nei, vent.
Jeg vil heller være hans hore enn din hustru.
Nei!
Jeg sa nei!
Rose, vær så snill og stopp!
- Lår i vei! - Nei, stopp!
- Alle samtidig. - Nei, vent!
Lår i vei!
Rose!
Hjelp!
Kan noen høre meg?
Hallo! Hjelp meg!
Herr Andrews!
- Stuert, sjekk styrbord korridor. - Ja, herr Andrews.
Frue, vennligst ta på deg livbeltet. Gå til båtdekket nå.
Lucy, for Guds skyld, ta på livbeltet, vær et forbilde.
Ja, sir.
- Er det noen her? - Herr Andrews?
Takk og pris.
Hvor tar skipssersjanten en som er arrestert?
- Du må gå til en båt nå. - Nei!
Jeg gjør dette med eller uten din hjelp, sir.
Men uten tar det lenger tid.
Ta heisen helt ned. Gå til venstre.
Gjennom mannskapspassasjen, så til høyre, og til venstre ved trappen.
Du kommer til en lang korridor.
Dette er ikke bra.
Pokker!
Unnskyld meg. Takk.
- Samme hva du mener, sir. - Heisen er stengt.
Beklager, frøken, men heisen er stengt.
Jeg er ferdig med å være høflig, for pokker! Kjør meg ned!
Dekk E.
Kom igjen.
- Jeg kjører opp igjen. - Nei.
Kom tilbake! Jeg kjører opp igjen!
Mannskapspassasje.
KUN FOR MANNSKAP
Jack!
Rose!
Jack!
Rose, jeg er her inne!
Jack!
- Jack! - Rose!
Jack! Jack, jeg er så lei meg!
Unnskyld. Jeg er så lei meg.
- Han fyren, Lovejoy, la det i lommen min. - Jeg vet det. Jeg vet det.
Hør på meg, Rose...
du må finne reservenøkkelen, greit?
Se i det skapet der.
Det er en liten sølvfarget nøkkel, Rose.
Sølvfarget.
Disse er alle messingfarget!
Let der, Rose.
Rose...
hvordan fant du ut at jeg ikke gjorde det?
Jeg innså bare at jeg allerede visste det.
Fortsett å lete.
Ingen nøkkel. Her er ingen nøkkel!
Rose, hør på meg.
Du må gå og finne hjelp.
Det går bra.
Jeg kommer straks tilbake.
Jeg venter her!
TRAPP TIL DEKK D
Hallo? Er det noen her?
Hallo?
Er det noen her nede?
Vi trenger hjelp! Hallo?
Pokker.
Kan noen høre meg? Hallo?
Å, takk og pris.
Vent, vi trenger hjelp. Det er en mann der bak.
Vent!
Hallo?
Du burde ikke være her nå.
- Jeg trenger hjelp. - Bli med opp. Denne vei.
En mann sitter fast her nede.
- Denne vei. Ingen grunn til panikk. - Vær så snill!
Nei, jeg har ikke panikk! Du går feil vei!
Slipp meg! Hør på meg!
Til helvete med deg.
Å, herregud.
Jack!
Rose!
Går dette?
Det finner vi jo ut. Kom igjen.
Vent.
Slå et par prøveslag der borte.
Bra. Nå prøver du å treffe det samme merket, Rose. Du greier det.
Greit. Det er nok øving.
Kom igjen, Rose. Du greier det.
Slå skikkelig hardt og skikkelig fort.
Kom igjen. Vent.
Hendene litt mer fra hverandre.
- Bra. - Sånn?
Ja.
Jeg stoler på deg, Rose.
Nå.
Du greide det!
Kom igjen, la oss gå.
Pokker, dette er kaldt!
Dette er veien ut.
Vi må ta en annen vei. Kom igjen.
Det er noe en ikke ser hver dag.
Hva gjør denne bagasjen her? Bli kvitt den. Vi trenger plassen.
Bli kvitt den! Ut!
Kom. Hun må gå nå, sir. Gå tilbake.
- Forhold deg rolig. Sitt ned. - Nei.
- Nei! - Lag mer plass.
Slik ja. Opp med farten.
Lovejoy.
Hun er ikke på styrbord side heller.
Det er liten tid igjen.
Denne viktige offiseren slipper ingen menn om bord.
En på den andre siden slipper om bord menn.
Da er det vår strategi.
Vi trenger noe forsikring først. Kom igjen.
Kom igjen, denne veien. Helt til enden.
Her!
Hva er det du tror du gjør?
Du må betale for den, vet du.
- Det er White Star Lines eiendom. - Klapp igjen!
Kan du vente et øyeblikk? Jeg må bare tilbake på rommet...
- Sett deg ned. - Hun er den siste.
Herr Lightoller, hvorfor sjøsetter dere halvfulle båter?
- Ikke nå, herr Andrews. - Der, se.
Tjue eller så i en båt bygd for 65?
Og jeg så en båt med bare tolv om bord. Tolv!
Vi var ikke sikre på vekten, herr Andrews.
- Disse båtene gir kanskje etter. - Tull!
De ble testet i Belfast med vekten av 70 menn.
Så fyll opp båtene, herr Lightoller. For Guds skyld!
Jeg trenger flere kvinner og barn!
Gå tilbake! Dette er ingen utgang.
Gå tilbake.
Dere kan ikke holde oss innelåst her som dyr. Skipet synker.
La kvinnene komme fram.
Lås opp portene.
Bare kvinner!
Lås portene!
For Guds skyld, det er kvinner og barn her nede!
Slipp oss opp, så vi har en sjanse!
Tilbake!
- Jack. - Tommy.
- Kan vi komme ut? - Ikke den veien.
Uansett hva vi gjør, så må vi gjøre det fort.
Jack!
Fabrizio.
Alle båtene er borte.
Hele skipet oversvømmes. Vi må komme oss ut.
- Det finnes niente denne veien. - Greit.
La oss gå denne veien, ok? Kom igjen.
- Jeg lager mitt eget hell. - Jeg også.
Kom igjen!
Nei, kom, la oss gå denne veien.
Denne veien.
Bare gå tilbake til hovedtrappen, så blir alt ordnet derfra.
Til helvete med det.
Alt blir ordnet derfra. Gå tilbake til hovedtrappen.
- Åpne porten. - Gå tilbake til hovedtrappen.
Åpne porten nå.
Gå tilbake til hovedtrappen, slik jeg sa!
Pokker, heller! Din jævel!
Hold opp med det!
Åpne den forbanna porten.
Fabri, Tommy, hjelp meg.
- Flytt dere. Flytt dere! - Dra!
Dra!
- Flytt dere. - Dra den ned!
- Flytt dere! - Dra den ned!
- Én! To! - Hold opp med det!
Tre!
Lgjen!
Kom igjen!
Kom nå, Rose.
Dere kan ikke gå opp der! Det går ikke!
Hold rekkene her!
Tilbake. Gå tilbake!
Hold henne!
Dra henne opp.
Tilbake, sa jeg...
ellers skyter jeg dere som hunder!
Hold rekkene!
Hold rekkene, sa jeg.
Herr Lowe, bemann denne båten.
Greit.
Går det bra med alle? Ingen grunn til panikk.
Tilbake!
Vi kom for sent.
Det er flere båter forut.
Hold deg til ham. Murdoch. Han virker til å være ganske praktisk.
Stopp låringen!
Kutt taljeløperne!
Sitt ned!
Bli stående der! Bli stående!
Bli stående, alle sammen! Stå stille!
Det begynner å falle sammen. Vi har ikke mye tid.
Herr Murdoch?
Herr Hockley. Dere to, kom med meg, nå!
Jeg er en forretningsmann, og jeg har et forretningsforslag til deg.
Kom igjen, Rose.
Båtene er borte!
Oberst, er det båter på den siden?
Nei, frøken, men det er et par båter helt fremst.
Denne veien, jeg skal følge deg.